Történt  egy  szép  napon,   hogy   két
barátommal  ( kik közül az egyik STILLA
volt,  az  igen  népszerű  zene   rovat
vezetője  )  kimentünk   körülnézni  az
IFABO   nemzetközi   irodatechnikai  és
informatikai  kiállításra  amelyet idén
első  ízben  rendeztek  meg Budapesten.
Érdeklődési  körömnél  fogva a grafikai
alkalmazásokat  kerestem,  s nem hiába.
Élményeimről,  a   kiállítás   grafikai
csodáiról        olvashattok         az
elkövetkezőkben.

A  kiállításra    megérkezve    remekül
éreztem  magam,  már az első pavilonban
leragadtam  egy  Motorola  ( igen, az a
Motorola   amelyik   a   68000-est   is
elkövette  )  cég  által készített UNIX
gépnél.   A  gépben egy Motorola RISC (
Csökkentett      utasításkészletű     )
processzor  csörgött, mintegy 15 MIPS (
Millió              utasítás/másodperc)
teljesítménnyel.   Azok számára akiknek
ez    a    szám    nem    sokat    mond
összehasonlítási alapként elárulom hogy
egy  25Mhz-es Amiga 3000-es csúcsmodell
teljesítménye  6-8  MIPS  körül  mozog.
Ezt  a számot érdemes megjegyezni, mert
a  késöbbiekben  lesz  még   róla  szó.
Visszakanyarodva  a   Motorola  géphez,
természetesen    több   terminál   volt
rákötve ( éppen kettö ).  Pontos és jól
irányzott kérdéseimre a cég szakemberei
elmondták,  hogy  a   gép  maximum  100
terminált  képes  kezelni.   Az  a kett
amelyik   éppen   rá   volt    kötve  a
következőket   tartalmazta:    Motorola
68020  processzor,  8Mb  RAM, 160Mb Wd,
Nagyfelbontású  színes grafikus kártya.
Igen,  igen  ezzel a géppel esetleg még
dolgozni  is  lehetne...   A gépen mint
már  fentebb  említettem UNIX operációs
rendszer   futott,  X-Windows  grafikus
ablakkezelő   felhasználói   felülettel
felszerelve.  A kiállításon látott UNIX
gépek  közül   szinte   kivétel  nélkül
mindegyiken   megtalálható    volt   az
X-Windows   (   már    amelyikhez  volt
grafikus    terminál   ).    De  sajnos
barátaim    akikkel    a     kiállítást
meglátogattam,    nem    vonzódtak    a
számítógépes     grafikához,   a   UNIX
gépekhez  úgyhogy  nem  sok  időm  volt
próbálkozni a géppel.  Tovább.

Egy   kis   osztrák  cég   mutatta   be
kizárólag  386-os   PC-hez  illeszthető
termékét  a  Screem-Machine -t.  Ez egy
Video-Toaster  szerű kártya amely képes
valós     időben     32-biten     képet
digitalizálni  +  különböző   trükköket
művelni    a      képpel,      hanggal.
Tulajdonképpen     az      egész    egy
elektronikus    vágóasztal,    amellyel
tökéletes   pontossággal   kockázhatunk
filmeket,  illeszthetünk egymáshoz film
részleteket.     A    kártyához tartozó
szoftver   a  PC-ken  ismert  Microsoft
Windows ablakkezelő rendszer alatt fut.
Megdöbbentő volt  amikor video-ról jövő
mozgókép  a  számítógép képernyőjén egy
ablakban  megjelent,  mindez persze már
digitálisan.  Az igazi meglepetés akkor
jött,  amikor  a  gép kezelője egy laza
mozdulattal megfogta az ablak jobb alsó
sarkát  és  lekicsinyítette az ablakot.
Az  ablakban futó film is természetesen
rögtön az új megváltozott méretben volt
látható.   Hát  igen,  a   valós  idejű
32-bites  digitalizálás, képfeldolgozás
...

Az  IBM  kiállítóhelyének díszhelyére a
cég  legújabb  RISC gépe a RISC 6000-es
kérült.   Természetesen  ezen  is  UNIX
operációs  rendszer   futott  X-Windows
ablakkezelővel               kibővítve.
Érdeklődésemre   elmondták,   hogy   a
kiállított  gép  teljesítménye  50  (!)
MIPS  ára  70000  USD körül mozog.  Ami
ezeken  az  adatokon  kívül   legjobban
megfogott,  az  a  gépen  szakadatlanul
futó  demóprogram  által  felvillantott
képék   között   meglapuló  ray-tracing
végtermékek  voltak.  Nagy felbontás+16
millió  szín  =  káprázat.   Az   egyik
ray-tracing  képen  vagy ötven különbző
tükör  és  üveggolyó volt látható.  Egy
ilyen  kép elkészítése iszonyatosan sok
számítást  igényel  a   sok   tükröződő
felület, a sok megtörő fénysugár miatt.
Egy  Amiga  500-as  nem  vagyok  biztos
benne,  hogy  bírná-e a gép annyi ideíg
bekapcsolva,  meghibásodás  nélkül, míg
kiszámolna  akárcsak  egy tized ennyire
bonyolult   képet.    Sajnos  itt   sem
időzhettem  túl  sokáig  mert  barátaim
egész egyszerűen két oldalról megfogtak
és  erőnek  erejével  eltávolítottak  a
helyszínről.

Ekkor  már elhatározássá érett bennem a
gondolat,  mégegyszer   ellátogatok   a
kiállításra.

Két  nappal  később  ismét megjelentem.
Ezen  útamra  Rick  barátom  kísért el,
akiben nem is csalódtam.

Kérésére  szétnéztünk  a   Macintosh-ok
között.   Rövid  ideíg  alkalmunk  volt
próbálkozni  egy   16.8   millió   szín
rajzolóprogrammal  amely   egy  Mac  II
fx-en   futott   (  68030,68882  40Mhz,
1024x768-as  felbontás  ).   Sajnos még
egy  ilyen  gyors  gép  is meglehetősen
nehézkesen  kezelte  a 16.8 millió szín
képet.   A  gépben lévő grafikus kártya
minden  képponthoz  32bit   információt
rendel,  ebből 24 a színinformáció, így
az egész képernyőmemória mérete mintegy
3  MegaByte.  Képzeljük csak el mekkora
mennyiségű  adatot  kell  mozgatni  egy
képrészlet    átmásolásakor!     Ezután
megnéztük  a  magyar  Graphisoft   kft.
ArchiCad  bemutatóját.  Az ArchiCad egy
nemzetközi hírű építészeti Cad program,
világszerte        mintegy       ötezer
felhasználója     van.     A    program
Macintosh-ra     készült,     könnyedén
tervezhetünk  vele  épületeket,   belső
tereket.  A bemutatón szereplő ArchiCad
a  legújabb verziójú volt, amelyben már
lehetőség  van  a  megtervezett  épület
"fotórealisztikus  megjelenítésére" is.
Ez  azt jelenti, hogy meg kell adnunk a
várost  amelyben  az  épület   áll,  az
évszakot,  az  időpontot,  valamint  az
épület  tájolását  és a program csakúgy
mint  pl.   a  Sculpt  4D magrajzolja a
fényképszerű képet.  A cég kereskedelmi
igazgatója szerint a 40Mhz-es Mac ii fx
egy  képet mintegy öt perc alatt számol
ki,       az       új      ArchiCad-el.
Megcsodálhattunk   egy   animációt   is
amelyben  a  kamera  egy  családi házat
járt  körül.   Mi  Amigán,  Sclupt 4D-n
edződött ifjak nem voltunk elragadtatva
a  képek minőségétől, de a nagyközönség
körében nagy sikert aratott.

A Mac kaland után bukkantaunk rá arra a
gépre amely mellett az elkövetkező négy
órát  töltöttük.   A  gép  egy legendás
hírű  Silicon Graphics Workstation volt
természetesen      UNIX       operációs
rendszerrel,X-Windows-al.Teljesítményre
25  MIPS,  ami  ennél  még  fontosabb:
kibővítve  3D-számít  hardverrel.   Ezt
úgy  kell elképzelni mint egy speciális
matematikai     koprocesszort     amely
kifejezetten  vektorokon  végzett  3D-s
transzformációk,   valamint   felületek
árnyékolási  számításainak  elvégzésére
terveztek.  Az eredmény:  fantasztikus.
Szegény  Rick  barátomnak  és  nekem is
volt  alkalmam A3000-es gépen dolgozni,
de mindketten többször is majdnem sírva
fakadtunk ezen gép próbálgatása közben.
Ez a gép kifejezetten képfeldolgozásra,
3D-s  grafikák,  animációk  készítésére
lett tervezve.  A grafikus kártya ami a
gépben  volt:  1024x1024 felbontású 256
színnel,  16.8 millió színű palettából.
A  képernyőn  a  jól  ismert  X-Windows
ablakok   látszottak,   avval  az  apró
különbséggel,  az  eddíg   probálgatott
gépekhez  képest,  hogy  ha sok ablakot
kinyitottam  és  a  legalsót  helyzetét
kissé  megváltoztattam nem fagyott le a
gép  attól  a  megterheléstől  amit  az
ablakok  ujrarendezése   okozott  hanem
egyszerűen  minden átmenet nélkül az új
helyén  volt az ablak.  A háttértárakon
némi  bogarászás  után  rátaláltunk egy
"DEMOS"  nevű programra amely indította
az  egyes  DEMO részeket.  Aki ezt most
úgy  képzeli  el mint egy Intro Pack-ot
Amigán  az most nem nyert.  A "DEMOS"-t
elindítva   egy  ablak  jelent   meg  a
képernyőn.   Az  ablakban gyönyörű 3D-s
árnyékolt  nyomógombokkal  (  hasonlóak
mint  a GURUban ( heyyy Gca!  ) ) .  Ez
eddig nem különleges hiszen minden jobb
lemezújság  tudja  ezt Amigán.  Azonban
az  ablak   méretét   változtatva   egy
szempillantás   alatt   megváltozott  a
gombok mérete, a rajta lév feliratokkal
együtt,  így rögtön megdőlt a "biztosan
lemezről  tölti" elméletünk.  Egyébként
ez  a  fajta   dinamikus   képfrissítés
végigkísérte  a  próbálkozásainkat.   A
változó  méret  fontok  egyébként  elég
szépen  bemutatkoztak  a  FONT  demóban
amely    a   hangyányi    betűktől    a
képernyőnyi    méretűekig  egymás   alá
szépen  kiírt sorokat egy szempillantás
alatt.   De  most  még  vissza  a  DEMO
ablakhoz.  Ha rákattintottam egy szépen
árnyékolt  gombra akkor egy újabb ablak
bukkant  elő ami a demóprogramokat ill.
újabb  menüket  tartalmazott.   Igen ám
de,  hogyan  jött elő az újabb menü!  A
kiválasztott  nyomógomb  szépen  3D-ben
megfordult  és  a hátoldalán lévő újabb
menüpontok  bepördültek  a  képernyőre.
Mondanom   sem   kell,   hogy   mielött
bármelyik  demót  elindítottuk volna jó
darabig    csak    az    egyes    menük
megjelenésében gyönyörködtünk.

Nos   akik  idáig  eljutottak   a  cikk
olvasásában  feltételezem,  hogy igazán
3D mániásak, és rettentően várják már a
ray-tracing demót, íme:

Rákattintva a ray-tracing gombra, három
ablak  jelent  meg a képernyőn. áz első
a  SETTINGS, a második a DISPLAY IMAGE,
a harmadik a SIMULATE nevet viselte.  A
Settings  és  a  Display  Image  negyed
képernyőnyi   (  512x512   pixel  )   a
SIMULATE  fél  képernyőnyi ( 512x1024 )
volt.   A  Setting ablakban be lehetett
állítani a kiszámolandó kép nagyságát (
ezt  hagytuk  512x512-n  ),  a   színek
számát  (  ez  választhatóan 16.8 milli
vagy 4096 volt, mindkettőt megnéztük ),
a szimulációt lehetett ki-be kapcsolni.
A  Simulate  ablakba  a  gép  kirajzolt
3D-ben  néhány  hasábot,  gömböt, kúpot
ami  árnyékolva  mutatott, és egy piros
négyzetet  amely  a   képernyő   síkját
jelképezte.   A  képernyő  síkja  mögül
megindult  egy   fénysugár  és   szépen
elkezdte pásztázni a tárgyakat.  Szépen
nyomon   követhettük    minden    egyes
fénysugár  útját  a   visszaverődéseket
stb.   A  program  a   kép  KISZÁMÍTÁSA
KÖZBEN      MUTATTA,    SZIMULÁLTA    a
ray-tracing    müködését    egy    3D-s
modellen.   ha  most  valaki azt hiszi,
hogy ott öregedtünk meg a gép előtt míg
az  végzett  a számítással az ismét nem
nyert.   Az  512x512  méretű  256  szín
grafika  (  amely  egy 16.8 millió szín
palettából  válogatott 256 szín volt ),
amelyen  mintegy  15-20  tárgy  volt 30
másodperc (!!!!) ( tévedés kizárva:  30
SECUNDUM  (!!!!!)  )  készült el.  Ha a
Szimulációt      kikapcsoltuk     akkor
lényegesen  nőtt  a sebesség.  De nekem
mégsem  ez a demo tetszett a legjobban.
Hanem  az  amikor  a  gép kirajzolt egy
bogárhátú  VW-t  3D-ben, árnyékolva.  A
képernyő  alján  a   következő   adatok
szerepeltek:    25000   polygon   ,   4
frames/sec.   Vagyis  a bogárhátú 25000
lapból  áll  és  ezt  másodpercenként 4
alkalommal    képes    árnyékolni    és
kirajzolni a gép.  Az egér mozgatásával
ill.   gombjaival  a  VW  valós  időben
MOZGOTT,  FORGOTT  3D-ben  a képernyőn.
Ja igen, egy menü segítségevel lehetett
választani  hogy  a  VW milyen anyagból
van, álljon itt néhány amire emlékszem:
arany,  ezüst,  acél,  sárgaréz,  króm,
műanyag.     Mi    már    semmin    nem
csodálkoztunk.    Sokáig   sorolhatnám,
hogy milyen csodás demók futottak még a
gépen:   pl.   repülő  szimulátor, 3D-s
labirintus       játék,      szabadesés
szimuláció,  de  ha  midezeket  leírnám
akkor  csak  ezzel  lenne  tele a GURU,
amit  ugye  azért  ti sem akartok.  Hát
nagyjából ezeket láttuk az IFAO '91-en.
grafikus szemüvegünkön keresztül.


Üdv  GURU  olvasók,  további  kellemes
bogarászást a legfrisebb GURUban!



               the real Gaborca


U.I.:   Na  nem kell azért elkeseredni,
nálam  még  mindig  az  Amiga  a csúcs!
Ahogy  hazaértem  a  kiállításról Amiga
be,  és  valahogy  egyből   az  Imagine
került  a meghajtóba.  Hogy miért arról
ugyanebben   a   rovatban,  egy   másik
cikkben olvashatsz.
