
      Hangdigitalizáló az Amigához


Azokra tekintettel, akik elkövették azt
a  megbocsáthatatlan hibát, hogy a GURU
eddigi  számait  kihagyták az életükből
(amit azonnal pótoljanak  megrendelések
segítségével) összefoglaljuk az  eddigi
Zozo & Lala cikksorozatot.

A  bemelegítésnek  szánt  virusdetektor
hardware  leirása   után,  a  számunkra
érdekes   analóg-digitális    átalakitó
integrált    áramköröket   ismertettük.
Most   pedig   már    eljutottunk   egy
hangdigitalizáló megépítéséhez.

A  készülék  az Amiga parallel portjára
csatlakozik,  külső   tápellátást   nem
igényel.  A működtetését az Audiomaster
I  és  II,  valamint  az  Audioengineer
végezhetik.

Igen   ám,  de  az  A\D  converterek  a
legdrágább  alkatrészek közé tartoznak.
Ezért   a    zsebünknek    legkedvesebb
(értsd:olcsó,  de  használható) ADC0804
tipusú  áramkört  használtuk  fel.   Ez
nemcsak "a bécsi út túlsó végén", hanem
a  nemrég  megnyílt  Jászai  Mari  téri
Eldako alkatrészboltban is kapható.

És  most  nézzük meg az első kapcsolási
rajzot!   A  bemenő hangfrekvenciás jel
először  egy előerősitőre kerül.  Ezzel
a  jelet kb.  1-10-szeresére erősitjük.
Erre  azért  van  szükség,  mert az A\D
converterek nem elég érzékenyek és csak
hangfal   kimenetről    lehetne    őket
meghajtani.   Az  erősitést  a   P2-vel
lehet  beállitani  (hogy hova kell, azt
lásd  később).   Ezt  a  jelet  a P1-el
beállitható alap DC szintre ültetjük rá
(szintén  lásd később) és bevezetjük az
ADC0804-be.   Az 1-es lábára (WR) adott
impulzussal   inditja   az   Amiga   az
átalakitást,  és a bináris végeredményt
a  2-9  lábakon  (D0-7) olvassa be.  Az
átalakitási  idő  az RX, CX tagok által
meghatározott   órajeltől   függ,   ami
maximum  4MHz  lehet.   Pontos  értékét
áramkörönként célszerű beállitani.  Kis
órajelnél,      kisebb      mintavételi
frekvenciával   dolgozhatunk,   ami   a
hangminőség  rovására   megy,   nagyobb
órajelnél    sebességproblémák    miatt
kopogás  lép  fel. Mi úgy tapasztaltuk,
hogy  20  kHz   mintavételi  frekvencia
minden további   nélkül   elérhető, sőt
szerencsés  esetben a 25 kHz is.

A tápfeszültségellátás a portról levett
+5V-ról  történik.   Az  előerősítő  jó
működéséhez azonban ez kevés, ezért egy
negativ  segédtápfeszültséget   is  elő
kell   állitanunk.   Lásd   a   második
kapcsolási rajzot!  Ezt a SN7414 tipusú
TTL  IC  késziti  a  következő   módon:
Schmitt trigger bemeneti kapuja astabil
rezgéskeltőként  került felhasználásra,
melyet   negativ    egyenirányitó    és
pufferkondenzátor   követ.     Erre   a
segédtápfeszültségre  csak  az LF356 IC
minusz  tápfesz.   pontját  kell kötni.
Ha  ezt  az  áramköri   részletet   meg
akartuk  volna  spórolni,  akkor  külső
tápegységre lett volna szükség, amit el
akartunk kerülni.

Megépités:(kezdÖk kedvéért)
Vegyük meg az alkatrészeket.  Készitsük
el    a    nyomtatott    áramkört    az
alkatrészméretek  alapján.   A legalább
kétszer  átnézett  NYákot  ültessük be.
Elemről, vagy tápegységről élesszük fel
az  áramkört.  Mindent mérjünk meg amit
műszerezetségünk  enged.   A kikapcsolt
Amigára   dugjuk   fel   az   áramkört.
Fohászok  közepette   kapcsoljuk  be  a
gépet.   Töltsük  be  az   Audiomaster.
Válasszunk  monitor   funkciót.   P1-el
állitsuk  a  vonalat az ablak közepére.
Adjunk  be jelet pl.  magnóról.  P2-vel
állitsuk  be  a  kivezérlést  úgy, hogy
alul-felül  éppen  beférjen  a  jel  az
ablakba.   Idulhat  a handigitalizálás,
próbáljuk  végig  a  programparaméterek
állitását.

Hát,  akkor sok sikert a válalkozókedvű
amatőröknek.


    LALA & ZOZO
