            Petike csokija

          Laár András meséje

Egy  órával azelőtt,hogy a postás bácsi
beleesett  a  betonkeverő  gépbe,  Peti
otthon  volt  és  szorgalmasan  írta  a
számtanleckét.    A   házban   munkások
dolgoztak  :  vakolták a házat, és szép
új,  vidám  színekkel  festették  be  a
falakat.  Kinn sütött a délutáni nap és
bearanyozta    a    körfolyosó    míves
kovácsoltvas korlátját

Peti  az  egyik  példát  oldotta  meg a
másik után,miközben a szomszéd szobában
Nagyanyó    és   Nagyapó    a    rádiót
hallgatták.    Az  egyik   igen   nehéz
feladat  megoldása  után  Peti  lerakta
kezéből  a tollat.  Hátradőlt a székben
és  ezt  gondolta  :"  Úgy bekapnék egy
szelet  Milka  csokit, csakhát benn van
Nagyanyóéknál, a szekrényben.  Nem baj,
kérek  Nagyanyótól."  Fel  is  állt  és
átment  a másik szobába.  " Nagymama !"
-  szólt  Peti  - " Kérek egy kis Milka
csokit."

Nagyanyó    nagyon      megmérgesedett.
Felkapta  a  fotel  mellől a fejszét és
tehetetlen    dühében   egy   csapással
levágta     Nagyapó     egyik    lábát.
Felhorhant Nagyapó erre és így kiáltott
:  " Na megállj, vén boszorka, most már
betelt  a  pohár  !   Most  az  egyszer
megkeserülöd  !"  Felpattant a fotelből
és  fél  lábon ugrálva elkezdte üldözni
Nagyanyót.  Nagyanyó visítva a konyhába
menekült.  Vesztére, mert Nagyapó utána
vetette   magát.   Ő  is   benyomult  a
konyhába,  belülről bezárta az ajtót és
felkapta  a sósavas kondért. A Nagyanyó
félelmében  veszettül rángatta a bezárt
ajtót,  de hiába.  Nagyapó leöntötte őt
maró  sósavval,  csak  úgy  sercegett a
Nagyanyó    bőre.     Nagyanyó   utolsó
erejével  még feltépte a konyhaajtót és
kitántorgott  a  körfolyosóra.  Nagyapó
kezéből  eközben  kihullott  a  sósavas
kondér,  összeesett  és  szép  csendben
elvérzett. Ekkor ért  haza  munkából  a
szomszéd  aki  a körfolyosón meglátta a
felismerhetetlenségig          szétmart
Nagyanyót,    annyira   megijedt,  hogy
eszelős     rémületében     zsebkésével
hasbaszúrta  elébe  siető  feleségét. A
szegény   asszony   hétrét   görnyedve,
öklendezve   keringett   a    lakásban,
miközben  lassan  távozott   belőle  az
élet.  A  férfi,   mikor    kijózanodva
ráébredt,   mit    is    tett   gyorsan
felakasztotta    magát    és    meghalt.
Felesége   utolsókat  rúgva  ráesett  a
kutyára és kilehelte a lelkét.  A kutya
ettől  az  ütéstől  annyira  megvadult,
hogy vérben forgó szemekkel kivágtatott
a  lákásból  és hörögve ugatott.  Épp a
körfolyosó      ellenkező       oldalán
kevergette  a  vakolatot a kőművessegéd
egy  vödörben, miközben a kőművesmester
egy létra tetején állva, vakolókanállal
a  kezében  csuszmutolta  a  házat.   A
kutya  vágtatva  nekirontott  a szegény
köművessegédnek   és   egy   harapással
feltépte  a  torkát.   A  segéd estében
kirántotta  a létrát a mester alól, aki
nagyívben zuhanva átesett a korláton és
a   földszinti   betonudvarra   zuhant.
Vállára   esett.   A  vállcsontja   egy
reccsenéssel  eltört,majd a borotvaéles
csontél  átszúrta   felpuffadt  szivét.
Egyet se hördült, vége volt.

Eközben  a kutya fejére ráesett a létra
tetejéről  a  malteros  vödör,  és  így
szegény  állat  kínlódva  belefulladt a
malterba.  Még   annyi   ereje    azért
maradt,hogy  a lépcsőházba vánszorogjon
és   ott    elheverjen   a   körfolyosó
üvegajtaja  előtt.  Egy vendég érkezett
kisvártatva  a  házba és felcaplatott a
lépcsőn.    Épp    az    első   emeleti
körfolyosóra   igyekezett,  de   amikor
kilépett  volna  az ajtón, megbotlott a
kutyatetemben.   Ahogy  elvesztette  az
egyensúlyát, kapkodva nekiesett az üveg
ajtónak,  amely  betört.   Ettől  aztán
szerencsétlen  ember   alól   kiszaladt
mindkét  lába  és  ügyetlenül az élesen
meredező  üvegdarabok  közé   csúszott.
Egy különösen rosszindulatú üveglap egy
nyeséssel levágta a fejét.  Ki is folyt
mind   a   vére   a   lépcsőházba.    A
gazdájától  megszabadított   fej  pedig
kigurult    a    körfolyosóra    és   a
nyakcsontján   megült  az   egyik   fal
mellett.Pont  úgy  nézett ki,mintha egy
halott   a    földszintről   kiváncsian
átütötte  volna  a  fejét  a betonon és
most   fennakadt  szemekkel   nézegetne
szerteszét.   Pár  perc  múlva kijött a
forduló  melletti  lakásból egy asszony
szatyorral  a  kezében,  hogy vásárolni
menjen.

Hirtelen  megpillantotta a földön hever
hullafejet.   Ettől úgy megrémült, hogy
velőtrázó   sikoltozásba   kezdett   és
szélvészként   rohant   körbe-körbe   a
körfolyosón  A  sikoltozásra  kijött  a
lakásból  egy   másik   asszony,   hogy
megtudja  mi  a  helyzet.  Csakhogy baj
történt.   A   száguldó   nő  oly  nagy
sebességgel  rohant neki , hogy a fejük
egy   nagy    csattanós    reccsenéssel
összeütődött  és mindkettejük agyveleje
kiloccsant a kövezetere.

Peti  mindeközben  megtalálta  a  Milka
csokit  a szekrényben,letört belőle egy
kis darabot, bekapta, majd visszament a
leckéjéhez.    Hamarosan   befejezte  a
számtant   és   a   nyelvtant    kezdte
írni.  Ekkor  ért  a   házba  a  postás
bácsi, aki az  első emeleti körfolyosón
megcsúszott    a    kiloccsant    sikos
agyvelőmaradványokon  és   beleesett  a
kőművesek  még mindig működő betonkever
gépébe.  A  keverőben körbe-körbe forgó
keverőlapátok miszlikbe aprították,csak
úgy recsegett,ropogott az a szilánkokra
törött  csontja.  Attól kezdve nem állt
már szóba vele senki.

Itt a mese vége, fuss el véle ! 

Szövegszerkesztőbe vetette :

  Shy Guy of Flatliners  &  P.Bea
